Retrospektyviosios lietuviškų knygų bibliografijos papildymai ir jų šaltiniai - Kaunas, Domas (Knygotyra, 2006)
Lietuvos nacionalinės Martyno Mažvydo bibliotekos bibliografai atviru laišku kreipėsi į visuomenę, kviesdami teikti Vilniuje 1969 m. išleistos senųjų lietuviškų raštų retrospektyviosios bibliografijos rodyklės papildymus. Paskata buvo Europos mokslinių bibliotekų konsorciumo pradėtas vykdyti rankinėmis spaudos staklėmis (Hand Press Book) 1455-1830 m. spausdintų knygų duomenų bazės kūrimo projektas. Lietuvos nacionalinė biblioteka atlieka minėtos retrospektyviosios bibliografijos retrokonversiją ir duomenis teikia tarptautinei bibliografinių duomenų bazei. Atlikus užduotį, taip pat bus sukurta originali senųjų lietuviškų knygų duomenų bazė ir jos pagrindu parengtas leidinys - kompaktinė plokštelė. Kaupiant papildymus, specialistai tikisi bibliofilų ir kolekcininkų paramos. Jie prašomi peržiūrėti savo ir artimų žmonių asmenines bibliotekas ir, radus iki 1864 metų išleistų knygų, apie jas informuoti skaitmeninės bibliografinės rodyklės kūrėjus. Teikiamas straipsnis yra atsakas į bibliografų kvietimą. Jame skelbiama apie autoriaus asmeninėje bibliotekoje turimas retas ir retesnes knygas, leidžiančias tikslinti bibliografijos apimtį ir atskirus bibliografinius įrašus. Duomenys klasifikuojami pagal jų svarbą ir turinį: a) retrospektyviosios knygų bibliografijos papildymai, b) egzemplioriai knygų, bibliografijose užregistruotų ir aprašytų pagal šaltinius, c) bibliografinių aprašų patikslinimai, d) nežinomi retų knygų egzemplioriai, e) vertingi knygų egzemplioriai. Šis straipsnis turi ir metodologinę paskirtį. Juo siekiama pateikti asmenine patirtimi grįstą retrospektyviosios bibliografijos papildymo duomenų paieškos, kaupimo, klasifikavimo ir knygos istorijoje neišvengiamų prielaidų ir spėjimų argumentavimo metodiką. Autoriaus nuomone, senųjų knygų iš asmeninių bibliotekų registravimas bibliografinėse rodyklėse yra svarbi kultūros paveldo fiksavimo ir apskaitos užduotis. Ji itin aktuali tokio dydžio ir likimo šalims kaip Lietuva. Bibliografinėse rodyklėse užregistruoto rankraštinio ir spausdintinio paveldo duomenys leistų tiksliau nustatyti jo dydį, vertę, buvimo vietą, sklaidos socialinėje aplinkoje dinamiką ir geografiją keičiantis savininkams. Tai darytų įtaką mokslui ir padėtų sumažinti nacionalinio kultūros paveldo nuostolius, jei šalį ištiktų tragiškų padarinių turinčios nelaimės ir katastrofos.