Senoji Lietuvos literatūra – recenzuojamas Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto mokslo žurnalas, išleidžiamas 2 kartus per metus. Periodinis leidinys eina nuo 1992 m. Žurnalą kuruoja instituto Senosios literatūros skyrius. Žurnalas skirtas senosios (XIV–XIX a.) Lietuvos ir Prūsijos daugiakalbės literatūros bei raštijos tyrimams.
The Institute of Lithuanian Literature and Folklore / Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas
Autorių teisių (c) 2025 Authors https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Demaskavimo aistros įkvėpti literatūros kanono tyrimai
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">Viktorija Šeina, Aistė Kučinskienė, <em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Mokyklinis lietuvių literatūros kanonas. Šimtmečio raidos rekonstrukcija<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">: Monografija, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2024, 614 p., ISBN 978-609-425-399-7
Домонгольская толковая гимнография: 1. Канон Воздвижению (публикация источника)
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">Ниже публикуется толковый канон Воздвижению из домонгольского комплекта оригинальных (непереводных) праздничных толковых канонов, датируемого примерно 1170–1180-ми годами. Этот комплект, возникший в Киевской Руси, получил широкое распространение в восточнославянской книжности и бытовал также в Великом княжестве Литовском, а толковый канон на Пасху даже был переведен на руську мову (опубликован мною ранее). В основу настоящей публикации положен один из весьма немногих списков, содержащий максимальное количество произведений этого цикла (10 из 12-ти): Толковая псалтырь с прибавлениями начала XVII в. (Новосибирск, Государственная публичная научно-техническая библиотека России, собр. Михаилa Николаевичa Тихомирова, № 41, л. 67–186 об.).
„Moterų klausimas“ XVI–XVII amžių filosofijoje: platonizmo ir aristotelizmo idėjos LDK ir Europoje
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">Straipsnyje apžvelgiama, kaip Platono ir Aristotelio filosofijos recepcija formavo požiūrį į moteris ankstyvųjų Naujųjų laikų LDK ir Europos intelektualiniame diskurse. Čia apsiribojama filosofiniais traktatais, dialogais ir Aristotelio darbų komentarais iš LDK bei Vakarų Europos, peržengusiais savo gimtosios kultūros ribas ir padariusiais įtaką didelės Europos dalies intelektualiniam diskursui, įskaitant LDK. Platonizmas aptariamas vadovaujantis dviejų veikalų – Baldassarės Castiglionės <em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Dvariškis<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;"> (<em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Il cortegiano<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">, 1528) ir Luko Gurnickio <em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Lenkų dvariškis <span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">(<em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Dworzanin polski<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">, 1566) – lyginimu bei analize. Castiglionės aprašoma dvariškė, nors ir ribojama kai kurių patriarchalinių normų, turi aiškią vietą viešajame gyvenime ir aiškią socialinę funkciją, kitaip nei Gurnickio dama, labiau siejama su privačiais žmonos ir motinos vaidmenimis. Aristotelizmo atstovai, pirmiausia tokie kaip Baltramiejus Kekermanas (Bartholomäus Keckermann, apie 1572–1609) ir Aronas Aleksandras Olizarovijus (Aaron Alexander Olizarowski, Olizarovius, 1610–1659), moterį priskyrė vien šeimai – ji, būdama silpnesnės ir menkesnės prigimties bei turėdama specifinių sau būdingų dorybių, privalanti visokeriopai paklusti vyrui.
Baltramiejus Keckermannas (Bartholomäus Keckermann)
Aronas Aleksandras Olizarovijus (Aaron Alexander Olizarowski, Olizarovius)
Jeano de La Gessée Henriados literatūrinės ypatybės ir imitacijos šaltiniai
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">Straipsnyj<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">e analizuojamas XVI a. antros pusės prancūzų poeto, rašiusio <em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Jeano de La Gessée<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;"> slapyvardžiu, proginės poezijos rinkinys <em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Henriada<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;"> (<em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Henrias<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial; display: inline !important; float: none;">) lotynų kalba, dedikuotas Abiejų Tautų Respublikos valdovu išrinktam Anžu kunigaikščiui Henrikui Valua. Tai antroji ciklo, kuriame nagrinėjami skirtingi šio leidinio aspektai, dalis. Tiriamos šio rinkinio žanrinės ir meninės ypatybės, pagrindiniai motyvai ir įvaizdžiai, literatūrinės įtakos ir imitacijos šaltiniai (Antikos ir Renesanso autorių kūriniai), aptariamos sąsajos su kitais autoriaus kūriniais bei bendru 1573 m. elekcijai skirtų Prancūzijos leidinių idėjiniu ir literatūriniu kontekstu.
Konstantino Sirvydo žodyno Dictionarium trium linguarum (1642) slavizmų ir hibridų santykis su Promptuarium dictionum Polonicarum, Latinarum et Lituanicarum (1620)
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Konstantino Sirvydo žodynai yra itin vertingas šaltinis XVII a. lietuvių kalbos leksikai tirti, nes juose, palyginti su kitais tekstais, esama nemažai nereliginės tematikos žodžių, to meto šnekamosios kalbos atspindžių. Šiame straipsnyje dėmesys sutelktas į slavizmus ir hibridus, kurie yra paliudyti 1642 m. žodyne<em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;"> Dictionarium trium linguarum<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">, bet nevartojami ankstesniame žodyne, apie 1620 m. pasirodžiusiame <em style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Promptuarium dictionum Polonicarum, Latinarum et Lituanicarum<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">. Siekiama nustatyti, koks šių žodžių santykis su ankstesniu žodynu, kas galėjo lemti, kad tam tikri slavizmai ir hibridai nebuvo vartojami 1620 m. žodyne, tačiau vėlesniame jau yra užrašyti.
Rynek książkowy w świetle paratekstów cyrylickich ksiąg drukowanych w metropolii kijowskiej – wybrane kwestie
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;"> <span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Artykuł dotyczy wybranych kwestii dotyczących funkcjonowania rynku wydawniczego w metropolii kijowskiej w pierwszych dziesięcioleciach po podjęciu aktywności przez pierwsze ruskie typografie (do połowy 17 w.) Bazą źródłową są prateksty (przedmowa, list dedykacyjny, posłowie) ksiąg głównie liturgicznych i szerzej użytku cerkiewnego, dominujących w ofercie księgarskiej, których autorami byli na ogół wydawcy, drukarze i redaktorzy, działający samodzielnie lub jako członkowie zespołów opracowujących edycje. Starali się oni wyjaśnić powody, dla których podjęli aktywność wydawniczą, uzasadnić wybór danej księgi, wskazując jako najczęstszy powód błędy występujące w księgach rękopiśmiennych, niedobór lub niedostępność poszczególnych ksiąg wywołane różnymi czynnikami, istnienie wersji drukowanych, ale nie skorygowanych w obrębie praktyki liturgicznej i sakramentalno-obrzędowej. Ponadto zawierają one ciekawe dane odnoszące się do konkurencji między poszczególnymi ośrodkami drukarskimi, wskazujące na trudności w koordynowaniu i kontroli rynku wydawniczego przez metropolitę kijowskiego. Materiał pratekstowy przynosi również świadectwo istnienia pogłębionej refleksji nad rolą druku, znaczeniem ksiąg w życiu religijnym i w procesie poszerzania wiedzy w ruskim środowisku w Rzeczypospolitej.
Поучение против пьянства, приписываемое св. Иову Почаевскому, как свидетельство сербско-украинских книжных связей XVI–XVII веков (Летовник Георгия Амартола)
<span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">Статья посвящена краткому анонимному поучению против пьянства, содержавшемуся в ныне утраченном рукописном сборнике Успенской Почаевской лавры, где он считался собственноручно писанным св. Иовом Почаевским (ок. 1551–1651). Изучавший кодекс Николай Иванович Петров издал это поучение как одно из сочинений Иова в составе соответствующего сборника, названного им Пчелой Почаевской. Атрибуция рукописи и нескольких содержавшися в ней анонимных поучений Иову Почаевскому вызвало аргументированную критику, но тем не менее ныне принимается специалистами. В статье показывается, что это поучение не является оригинальным произведением и не может принадлежать св. Иову, поскольку представляет собой выписку из второго церковнославянского перевода („Летовника“) византийской Хроники Георгия Амартола, выполненного болгарскими книжниками, видимо, на Афоне (возможно, в Хиландарском монастыре) и известного преимущественно в сербских списках. Считается, что этот перевод, в отличие от предыдущего и значительно более раннего („Временника“), не был известен восточным славянам. Однако анонимное Поучение против пьянства в составе рукописной Пчелы Почаевской, являющееся выпиской из „Летовника“, свидетельствует о том, что данный перевод все же был известен, полностью или частично, на украинских землях Речи Посполитой, куда он мог попасть из сербской традиции. Таким образом, перед нами не учтенный ранее пример влияния сербской книжности на украинскую второй половины XVI – первой половины <span style="color: #000000; font-family: 'Times New Roman'; font-size: medium; font-style: normal; font-variant-ligatures: normal; font-variant-caps: normal; font-weight: 400; letter-spacing: normal; orphans: 2; text-align: start; text-indent: 0px; text-transform: none; widows: 2; word-spacing: 0px; -webkit-text-stroke-width: 0px; white-space: normal; text-decoration-thickness: initial; text-decoration-style: initial; text-decoration-color: initial;">XVII в.
Autorių teisių (c) 2024 Authors https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Axel E. Walter, Orpheus Prutenus. Selbstkonzept und Rezeption des Dichters Simon Dach, Klaipėda: Klaipėdos universiteto leidykla, 2020, 415 p. ISBN 978-609-481-083-1 Deutsche Gelehrte und die baltischen Sprachen, hrsg. von Harald Bichlmeier, Christiane Schiller und Silke Brohm, (Schriftenreihe der Gesellschaft für Baltische Studien 5), Hamburg: baar, 2024, 194 p. ISBN 978-3-935536-50-9 Kęstutis Daugirdas, Andrius Volanas ir reformacija Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje, monografija, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2024, 445 p. ISBN 978-609-425-385-0 Alkiškių, Šiaulių, Žeimelio evangelikų liuteronų parapijos ir jų archyvai, sudarė Ernestas Vasiliauskas, Klaipėdos universiteto Baltijos regiono istorijos ir archeologijos institutas, Klaipėda: Klaipėdos universiteto leidykla, 2024, 239 p. ISBN 978-609-481-187-6
Satyrinis eilėraštis Miks Stolperjons (XIX a. antra pusė)
Eiliuota satyra Miks Stolperjons (XIX a. antra pusė): rankraštis ir dvi publikacijos lietuvių spaudoje
Eilėraštis Miks Stolperjons – 192 eilučių didaktinė satyra, pašiepianti nerangumą ir elgesio kultūros stoką. Kūrinio rankraštinis nuorašas yra dalis dokumento (eilių sąsiuvinio), saugomo Lietuvos mokslų akademijos Vrublevskių bibliotekos Rankraščių skyriuje, Vaclovo Biržiškos fonde (F163–1086). Eilėraštis lietuvių kalba buvo parengtas XIX a. antroje pusėje (iki 1879 m.) ir tapo gana populiarus: susilaukė dviejų publikacijų to meto lietuvių spaudoje. Straipsnyje aptariamas rankraštinis poemos nuorašas, publikacijos spaudoje, lietuviško teksto autorystės klausimas.
Jonas Jokūbas Kvantas. Kvantų giminei ir palikuonims parašiau 1756 m. Giminės genealogija, išspausdinta Kvanto nekrologe (1772)
Kvantų giminės prūsiškosios šakõs genealogija, parašyta paskutiniojo pavardės turėtojo Jono Jokūbo Kvanto
Prūsijos generalinis superintendentas Jonas Jokūbas Kvantas (Johann Jacob Quandt, 1686–1772) lietuvių literatūros ir kultūros istorijoje žinomas kaip lietuvių raštijos skatintojas. Jo rūpesčiu parengta apie dešimt lietuviškų knygų, keletui jų Kvantas parašė pratarmes. Į raštijos darbą jis įtraukė gabiausius ir gerai lietuvių kalbą mokėjusius Karaliaučiaus universiteto studentus ir absolventus. Apie Kvanto parašytą giminės genealogiją iki šiol nebuvo žinoma. Palikti žinių apie savo giminę jį skatino tikriausiai ir tai, kad jis buvo paskutinis šios giminės pavardės turėtojas Prūsijoje. Nėra žinoma, kada Kvantas pradėjo rašyti giminės genealogiją, tačiau žinoma, kad baigė 1756-aisiais, būdamas 70-ties. Genealogijos rankraštis prasideda žodžiais Familiae Qvandtianae et posteritati s[cripsi] MDCCLVI. Jį Kvantas paliko saugoti savo sūnėnui Johannui Christophui Bohlius’ui (1703–1785). Mirus Kvantui, buvo peržiūrėtas jo asmeninis archyvas ir kai kurie dokumentai įdėti į nekrologą, pavadintą „Viro, dum viveret, magnifico [...] Johanni Jacobo Quandt“ („Vyrui, kol gyveno, kilniam [...] Jonui Jokūbui Kvantui [...]“). Būtent šiame nekrologe išspausdinta ir čia publikuojama aštuonias kartas apimanti Kvantų giminės genealogija. Kvantai Karaliaučiuje kūrėsi nuo XVI a., o giminės šakõs pradininkas galėjo būti Vokiečių ordino riterio palikuonis. Spaudinys – nekrologas su Kvantų genealogija – saugomas Lenkijos Nacionalinėje bibliotekoje Varšuvoje (Biblioteka Narodowa w Warszawie). Kvanto rankraštis neišliko arba nebuvo rastas.
Kvanto laidotuvių literatūriniai tekstai
Tilžės provincijos mokyklos rektoriaus Heinricho Tilesijaus rekomendacija auklėtiniui Jonui Šulcui
Straipsnyje publikuojamas ir analizuojamas Prūsijos kultūros paveldo Slaptajame valstybiniame archyve (vok. Geheimes Staatsarchiv Preußischer Kulturbesitz) Berlyne saugomas dokumentas (signatūra: GStA PK: I. HA GR, Rep. 7 Preußen, Nr. 191 [1685–1703]), kuris naujomis detalėmis papildo Tilžės provincijos mokyklos istoriją. Tai šios mokyklos rektoriaus Heinricho Tilesijaus (Heinrich Tilesius, 1666–1732) rekomendacija, rašyta 1695 m. balandžio 30 d. auklėtiniui Jonui Šulcui (Johann Schultz, ~1678–1709), būsimajam Karaliaučiaus universiteto teologijos studentui, Prūsijos Lietuvos kunigui ir pirmosios lietuviškos grožinės literatūros knygos Die Fabeln Aesopi (Ezopo pasakėčios, Karaliaučius, 1706) parengėjui.
Heinrichas Tilesijus (Heinrich Tilesius)
Grožinių tekstų publikacijos Prūsijos Lietuvai skirtoje periodikoje XIX–XX a. pr.: statistika ir įžvalgos
1823-iaisiais Tilžėje pasirodė pirmasis lietuviškas periodinis leidinys – žurnalo tipo spaudinys Nusidavimai Dievo karalystėje. Po jo Prūsijos Lietuvoje pradėjo eiti ir daugiau lietuviškų laikraščių bei jų priedų. Jie spausdinti gotikiniu šriftu, daugiausia Tilžėje, Klaipėdoje, Karaliaučiuje, skirti to krašto gyventojams lietuvininkams. Juose skelbta įvairios tematikos medžiaga: įvairių sričių (filosofijos, religijos, gamtos mokslų, meno, geografijos ir kt.) straipsniai, recenzijos, taip pat grožinė kūryba, kurią skleidžiant Prūsijos Lietuvos periodika atliko svarbų vaidmenį. Periodinėje spaudoje skelbti grožiniai kūriniai buvo populiarūs, plito aktyvių spaudos darbuotojų rengiamais nuorašų rinkiniais. Šiuo straipsniu siekiama pateikti XIX–XX a. pr. Prūsijos Lietuvai skirtuose periodiniuose leidiniuose skelbtos originaliosios grožinės kūrybos – autorinių ir anoniminių prozos, poezijos kūrinių – statistiką, nustatyti apytikslį publikacijų skaičių, jų dinamiką.
Martyno Liudviko Rėzos Prutena: tarp Tėvynės ir tėviškės
Straipsnyje aptariami dar mažai nagrinėti Martyno Liudviko Rėzos dviejų tomų originaliosios poezijos rinkiniai PRUTENA, oder preussische Volkslieder und andere vaterländische Dichtungen (PRUTENA, arba prūsų liaudies dainos ir kiti tėvynės eilėraščiai, 1809) ir PRUTENA, oder vaterländische Lieder und Dichtungen (PRUTENA, arba tėvynės dainos ir eilės. 1825)1. Abiejuose rinkiniuose pasitelkiama Johanno Gottfriedo Herderio „liaudies dainų“ samprata, numatanti, kad liaudies kūryba ir originalioji poezija gali atskleisti tautos genijų. Prutenoje išryškėja autoriaus pasirengimas intelektualiniam darbui, jo išsilavinimas, anų laikų vokiečių ir pasaulinės literatūros įtaka. Rėza dirbo dviejų kultūrų labui, buvo atsidavęs lietuvių kalbos gynėjas, ėjo aukštas pareigas Evangelikų Liuteronų Bažnyčioje ir Karaliaučiaus universitete. Jis priklausė Prūsijos intelektualiniam elitui, kuriam iš esmės ir buvo skirti jo vokiški eilėraščiai. Vokiečių kalboje vartojama dviguba „tėvynės“ samprata (Heimat ir Vaterland) atsiskleidžia rinkinių pavadinimuose, ją liudija ir pačiuose tekstuose išdėliojami akcentai. Poetiniai kūriniai, apibūdinami būdvardžiu vaterländisch, implikuoja sąsajas su vokiškomis – Prūsijos valdžios, karaliaus, oficialiosios Evangelikų Liuteronų Bažnyčios – kultūrinėmis vertybėmis, o štai prutenisch reikštų baltiškųjų protėvių – prūsų bei anų laikų lietuvininkų – gyvenimo būdą ir kultūrą jų pačių tėviškėje, Prūsų Lietuvoje. Remiantis Leono Gineičio įvestu terminu, galima pasakyti, kad Prutenoje labiau negu kituose Rėzos darbuose išryškėja jo „prūsiškas patriotizmas“.
Johano Ferdinando Kelkio poemos Lietuvininkai intertekstiniai ryšiai: Kristijono Gotlybo Milkaus poema Pilkainis
Johano Ferdinando Kelkio (Johann Ferdinand Kelch, 1801–1877) istorinė poema Lietuvininkai, parašyta XIX a. antroje pusėje, pirmą kartą publikuota Martyno Jankaus rengtame ir jo spaustuvėje Bitėnuose leistame mėnesiniame žurnale Saulėteka (1900, Nr. 8–9). Apie glaudžias poemos sąsajas su XIX a. pradžioje išspausdinta Kristijono Gotlybo Milkaus (Christian Gottlieb Mielcke, 1733–1807) istorine poema Pilkainis Prūsijos Lietuvos raštijos tyrinėtojų imta kalbėti XX a. antroje pusėje. Ta pati abiejų poemų istorinė tema, eilėdara, beveik identiška pradžia ir kitos į Kelkio poemą kūrybiškai integruotos tekstinės perėmos – citatos ar nežymiai redaguotos citatos iš Milkaus poemos – suteikia pagrindo kalbėti apie Kelkio poemos intertekstualumą, tarptekstinius šių kūrinių ryšius ir iš jų kylančią naują reikšmę.
Danieliaus Kleino idėjų recepcija Povilo Frydricho Ruigio gramatikoje Anfangsgründe einer Littauischen Grammatick (1747)
Straipsnyje tiriama Danieliaus Kleino idėjų recepcija Povilo Frydricho Ruigio gramatikoje Anfangsgründe einer Littauischen Grammatick (1747) siekiant dviejų tikslų: 1) išskirti tas Kleino idėjas, kurios Ruigiui atrodė aktualios ir tiko XVIII a. vidurio kalbai aprašyti; 2) nustatyti, kokių intencijų vedamas Ruigys jas perėmė. Taikant analitinį interpretacinį metodą, kuris paremtas filologinės analizės rezultatais, nustatoma, kad Kleino Grammatica Litvanica (1653) buvo ypač svarbus šaltinis dviem aspektais: 1) renkantis tarmę gramatikai ir išskiriant ją iš kitų tarmių; 2) formuojant sintaksės skyrių. Vertinant idėjų perėmimo ir pritaikymo motyvus, išryškinamas Šviečiamojo amžiaus iškeltas siekis pažinti pasaulį ir šviesti visuomenę. Perimdamas ankstesnes idėjas ir pritaikydamas XVIII a. poreikiams, Ruigys parengė priemonę mokytis lietuvių kalbos, ugdytis kunigo ir kitoms pareigoms tinkamą kalbinę kompetenciją ir adaptuotis naujoje aplinkoje.
Gedimino laiškai, sudarė ir iš lotynų kalbos vertė Sigitas Narbutas, įvadą ir komentarus parašė Darius Kuolys, iliustracijas piešė Marius Jonutis, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2023, 64 p. ISBN 987-609-425-344-7 Lietuvos ir Žemaičių Didžiosios Kunigaikštystės metraštis. Monografinis tyrimas ir kritinis leidimas, parengė Kęstutis Gudmantas = Chronicle of the Grand Duchy of Lithuania and Samogitia. A Study and a Critical Edition, edited by Kęstutis Gudmantas, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2024, 459 p., faks. ISBN 978-609-425-127-6 Žvaigždės pakeičia skeptrus: 1695 m. Kražių kolegijos rankraščio poezija, sudarė ir parengė Ona Dilytė-Čiurinskienė, iš lotynų ir lenkų kalbos vertė Ona Dilytė-Čiurinskienė, Regina Koženiauskienė, Sigitas Narbutas, komentarus rašė Ona-Dilytė-Čiurinskienė, Regina Koženiauskienė, 2024, 423 p.: iliustr., santr. angl. k. ISBN 978-609-425-293-8 Pirmasis Juozapato Kuncevičiaus gyvenimo aprašymas Relatio (1624). Palaimintojo Juozapato kankinystės poezija XVII a. knygelėje Rhythmus: studija, Relatio komentuotas leidimas, vertimas iš lotynų kalbos; straipsnis, Rhythmus kopija ir perrašas, poetinis vertimas iš lotynų kalbos, parengė Mintautas Čiurinskas ir Ona Dilytė-Čiurinskienė, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2023, 224 p., iliustr, faks. ISBN 978-609-425-373-7 Mintautas Čiurinskas, Europinė Oršos pergalės (1514) propaganda ir Lietuvos kultūra, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2024, 207 p., iliustr. ISBN 978-609-425-387-4 Oršos pergalės (1514) šaltiniai: poezija, proginiai ir naujienų spaudiniai = Fontes victoriae apud Orsham A. D. 1514: carmina, editiones occasionales et libelli nuntiorum, sudarė ir parengė, [įvadą ir komentarus parašė] Mintautas Čiurinskas, iš lotynų kalbos vertė Mintautas Čiurinskas, Ona Dilytė-Čiurinskienė, Eugenija Ulčinaitė, iš vokiečių kalbos vertė Vilija Gerulaitienė, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2024, 343 p., iliustr. ISBN 978-609-425-386-7 Mokymo metodas Lietuvos provincijos pijorų mokykloms. Apšvietos edukacijos naujovės, sudarė, iš lotynų kalbos vertė, komentarus parengė ir įžanginį straipsnį parašė Asta Vaškelienė, Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2024, 270 p., faks. ISBN 978-609-425-256-3
Vilnietiški leidiniai XVIII amžiaus Vilniaus jėzuitų akademijos bibliotekos rankraštiniame kataloge
Straipsnyje pristatomas XVIII a. viduryje sudarytas rankraštinis Vilniaus jėzuitų akademijos bibliotekos katalogas ir aptariami jame surašyti įvairiose Vilniaus spaustuvėse XVI–XVIII a. išleisti leidiniai. Pabaigoje pateikiamas priedas – lentelė, kurioje galima matyti Vilniaus jėzuitų akademijos bibliotekos katalogo įrašą, identifikuotą leidinį, dabartinę, jei yra žinoma, knygos saugojimo vietą ir joje esančius proveniencinius ženklus. Katalogo įrašų analizė atskleidė, kad Vilniaus jėzuitų akademijos bibliotekoje XVIII a. vilnietiškoji produkcija sudarė apie 3 proc. visų knygų. Daugiausia bibliotekoje buvo Vilniaus akademijos spaustuvės leidinių lotynų ir lenkų kalbomis, vyravo religinė literatūra, taip pat kauptos istorinės, matematinės, geografinės tematikos knygos, kalendoriai. Knygos dažniausiai buvo perkamos, kartais dovanojamos bibliotekos mecenatų ir pačių veikalų autorių.
Vilniaus jėzuitų akademijos bibliotekos rankraštinis katalogas
Vilniaus akademijos spaustuvės leidiniai
Karaliaus Vladislovo IV Vazos mirties Merkinėje aprašymas
Vladislovo Vazos ligos ir mirties aprašymas
Straipsnyje pristatomas anoniminis Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vladislovo Vazos paskutiniųjų gyvenimo dienų ir mirties Merkinėje aprašymas. Mirtis po medžioklės susirgusį valdovą ištiko 1648 m. gegužės 20 d., o aptariamas tekstas yra vienas detaliausių šaltinių apie šį įvykį. Kartu pateikiama iki šiol istoriografijoje nepanaudotų Vladislovo Vazos testamento ištraukų, kuriose atsispindi jo valia dėl laidojimo vietos ir tai, ką po mirties užrašė Šv. Kazimiero koplyčiai. Tai, kad šio valdovo širdis ilsisi jo baigtoje statyti Vilniaus katedros Šv. Kazimiero koplyčioje, lėmė jo mirties Lietuvoje aplinkybės, atliktas skrodimas ir Lietuvos didikų, o ne valdovo valia, nors ir testamentinė valia buvo įvykdyta palaidojus kūną Lenkijos karalių mauzoliejuje Krokuvos Vavelio katedroje. Straipsnyje taip pat aptariamos kai kurios valdovo apsistojimo Merkinėje ir ligos aplinkybės. Straipsnį lydinčioje publikacijoje pateikiamas visas Vladislovo Vazos ligos ir mirties aprašymo vertimas iš lotynų kalbos.
Simono Daukanto nebaigto antrojo dainų pėdelio pluoštų ortografija ir datavimas
Straipsnyje visų pirma analizuojami dainų rankraščiai, Simono Daukanto rašyti taip ir nepabaigtam rengti dainų pėdeliui, – vadinamieji XXIV, XXX ir XXXI dainų pluoštai. Grafochronologijos metodu pagal ortografijos ypatybes nustatomas tikėtinas tekstų rašymo laikas. Viena iš dainų rašyta dar Daukanto gyvenimo Sankt Peterburge pabaigos laikotarpiu (...–1850), kelios dainos – Varnių laikotarpiu (1850–1855) ir didžiuma – Kálnėnuose (1859–1861). Paskutiniais Daukanto gyvenimo metais Papilėje (1861–1864) turbūt rašyta viena daina ir taisyta anksčiau rašytų dainų rašyba. Kálnėnų laikotarpiui taip pat skirtinas Daukanto pasidarytas Simono Stanevičiaus žemaičių dainų rinkinio (1829) nuorašas.